Smrtící Středozemní moře
Ve středu jsme psali o překlopení rybářské lodě plné migrantů nedaleko břehů Peloponésu. Dnes už je jasné, že nejde o tragédii třech desítek utonulých, ale o několik stovek, možná více než 500 nezvěstných trosečníků.
Středozemní moře se v posledních letech stalo nebezpečnou migrační trasou. Každoročně zde utonou jistě stovky migrantů, možná tisíce. Muži, ženy, děti… Lidé, kteří upínali naděje své a svých rodin k lepší budoucnosti. Snili o bezpečnějším životě příštím, kvůli kterému se vydali na extrémně riskantní cestu.
Tato pouť pro ně skončila v podpalubí rybářského vraku, který použili pašeráci lidí k plavbě do Itálie. Podle odhadů se na palubě a v podpalubí tísnilo na 750 osob. Uprchlíci z Afgánistánu, Pakistánu, Sýrie, z Egypta. Mnozí zaplatili vše, co měli, aby se jim splnil sen o lepší budoucnosti.
Muži na palubě, ženy a děti v podpalubí. Budoucnost, ve kterou doufali, se jim proměnila v děsivou přítomnost v podpalubí potápějícího se rybářského vraku. Křik, hrůza… Konec.
Kdo pluje na moři, je člověk, kterému je třeba pomoci. Pomoci v nouzi. V tomto případě je navíc nutné zajistit, aby se žádná taková tragédie již neopakovala. Je třeba změnit politiku, která k podobným tragédiím vede. Je nutné hledat řešení.
Ve světle této tragédie mě jímá hnus při poslechu našich prominentních imigrantů Babišů a Okamurů, pro které je jejich NE v otázce řešení uprchlických problémů jen naprosto bezcharakterní cestou za mocí a penězi. Jsou to lidé, kteří využívají neštěstí druhých k vlastnímu prospěchu. Mimořádně odpudivé…